Szereplők
Tim Burton: A HALOTT MENYASSZONY
további szereplők
VAN DORT HALBOLT
fényképezte
Halljátok hát!
Még tíz perc Van Dort esküvőpróbájáig.
Forgatókönyv
Nézzél!
Rendezte
- Ez a gyönyörű nap... - Ez a kellemes nap.
Egy győzelmes esküvő napja.
Csak egy próba lesz még. Csakis próba ez még.
De egy ígéretes esküvőpróba.
S ha nem jön közbe semmi, ami zavart hozó,
szép nyugodtan, hiba nélkül lemegy a show.
Ha tényleg mindenben, minden kis részletben,
minden egyes apróságban minden stimmel, úgy lesz jó.
- Mily nagyszerű terv! - Az esküvő jöhet!
- Jó a terv! - A fiunk mehet,
s így a família száll föl a ranglétrán.
- Csupa fényes bál. - Úri élet vár.
Boldog esték, főnemesség,
Meghív minket majd a Fenség.
Kis teát? Egy új család!
Vár a finom társaság! Tűnjön le a halszag hát!
Nyomjatok! Nem férek be... a ruhámtól.
- Elnézést, madame! - Menni fog. - A ruhámtól nem férek be.
Hol van Victor? Elkésünk!
Halkereskedők!
- Ez egy iszonyú nap! - Túl negatív vagy.
Ez az esküvő csakugyan csapás.
Ám e kínos pénzügyi véghelyzet...
csakis ez vehet minket rá, mi más?
Családfánk ilyet csakis égve tűr,
hogy leányunk egy újgazdaghoz kényszerül!
- Büdös nagyon. - Mind! - Ezt a kínt!
Óriás kín? ...Ám a pénz a házhoz jön,
Ők mégse ágrólszakadt éhezők. Nem olyan csóró urak ők,
miképp én... és ön!
Drágám!
S ha tényleg mindenben, minden kis részletben,
minden egyes apróságban minden stimmel, úgy lesz jó.
- Mily nagyszerű terv! - Egy előnyös frigy.
- Mily nagyszerű terv! - A pereputty így
ezen elrettentő helyzetből
- kikerülhet most. - Újra feljebb tör!
Pár ezredév még, s dehogyis hinnék,
hogy e rusnya béka lány büdös férje oldalán
az, ki minket átsegít e tébolydán!
Jaj, Hildegard! És ha nem illünk össze?
Mi köze ennek a házassághoz?
Apáddal tán szeretjük egymást?
Egy kicsit biztos, nem?
- Biztos nem! - Fűzd szorosabbra!
Nem baj, ha zihálva beszél.
- Horgodon a nagy hal, Viktor. - Csak fogd is ki!
Épp most fogom ki, mama. De nem inkább egy lord járna neki?
Érünk annyit, mint az Everglotok!
Mindig tudtam, több jár nekem, mint ez a rettenetes halszag.
- Nem is beszéltem még vele. - Ez igen nagy szerencse.
Mayhew, elég a köhögésből!
Házasságunk szerződés, mely nekünk éppen jó.
A leány tehát tudja azt,
miről van most szó.
- Miről van most szó... - Így tehát minden stimmel.
- Minden stimmel. - Minden stimmel!
- Stimmel! És ha mindenben, - minden kis részletben,
minden egyes apróságban minden stimmel, úgy lesz jó.
Mily nagyszerű terv.
- Húzd ki magad! - Úgy állsz, mint aki betojt.
Istenem!
Micsoda pompa! Milyen nemes ízlés!
Gyönyörű, nem?
A mienk azért nagyobb!
- Elég lepattant. - Befognád?!
Lord és Lady Everglot.
Mr. És Mrs. Van Dort.
Ön Miss Victoria, nemde?
Húsznak se néz ki.
Mosolyogj, drágám!
Nos, jó napot. Isten hozta önöket nálunk.
- Köszönjük. - A nyugati szalonban teázhatunk.
Errefelé jöjjenek, csak utánam!
Prímán kipofozták. Ki a lakberendezőjük?
Csini cserepek. De a függönyök?!
A férjem butaságokat beszél. Ne is figyeljenek rá!
Mint általában.
- Bocsásson meg! - Szépen játszott.
Sajnálom, Miss Everglot, arcátlanság volt tőlem.
Bocsánat.
Anyám nem hagy zongorázni.
Szerinte tisztátlan dolog egy lánynak.
Túlságosan érzéki.
Tényleg, Miss Everglot,
hol a komorna?
A körülményeket figyelembe véve
tán máris hívhatna Victoriának.
Hát persze.
Victoria!
Igen, Victor?
Holnapra mi há... há...
...házasok leszünk. - Igen.
Há-házasok!
Kiskorom óta az esküvőm napjáról álmodozom.
Rátalálni az igaz szerelemre...
És leélni vele az életemet.
- Csacsiság, ugye? - Az, csacsiság.
Dehogyis! Nem az. Nem.
Ó, sajnálom.
Micsoda tisztátlan dolog!
Ti ketten itt, egyedül?!
Egy perc múlva a próbán kéne lennetek.
Az atya már vár.
Egy-kettő!
- Na, még egyszer, kedves Van Dort! HÁROM ÓRÁVAL KÉSŐBB
Eme kéz fájdalmad űzi.
Borod leszek,
kupád mindig tele.
Íme, e gyertya
mutatja utad.
Íme, e gyűrű, megkérlek vele.
Próbáljuk újra!
Igenis, uram. Íme, e gyertya...
e gyertya...
- Csináljam helyette? - Nyugodj meg, drágám!
Íme, e gyertya...
Folytasd!
Emil, az ajtót!
Vegyük újra a gyertyától!
Lord Barkis, uram.
Tán eltéveszthettem a dátumot.
Egy nappal korábban jöttem.
A te rokonod?
Honnan tudjam? Emil, széket Lord Barkisnak!
Folytassák!
Megengedi, hogy folytassuk, Mr. Van Dort?
Igen, uram, persze.
- Másik! - Másik!
Eme...
Eme kéz... Eme...
Kéz...
Eme kéz...
Három lépés! Három!
Tud addig számolni? Nem óhajt megnősülni, Van Dort?
- Nem! - Nem?
Nem, nem arra gondoltam, hogy nem óhajtok.
Leghőbb vágyam!
Figyeljen már! A gyűrűt legalább elhozta?
A gyűrűt? Hogyne!
Eldobta a gyűrűt!
- Ez a fiú nem kíván nősülni! - Szentségtörés!
Hoppá! Megvan!
El az utamból, pancser!
Atyavilág! Itt lángol egy nő! Őrület! Segítség!
Ne szítsa már, maga bolond! Még kifakul a ruhám!
Vödröket!
Hozom már, drágám!
Elég legyen! Amíg fel nem készült,
nem lesz esküvő!
Fiatalember!
Vágja be a szövegét!
Főnyeremény a fiú, nemde?!
Victoria biztos bolondnak hisz.
- Rosszabb már nem is lehetne. - Halljátok hát!
A Van Dort fiú tönkretette az esküvőpróbát!
Halvérű a balga, halkereskedő vőlegény!
Az Everglotok is leégtek a botránypróbán!
Nem lehet ennyire nehéz. Hiszen csak pár rövidke sor.
Eme kéz elveszi a borod...
Nem!
Eme kéz... kupán vá...
Jaj, nem!
Ím, e...
Ím, e gyertyával...
gyújtom föl az anyádat.
Reménytelen!
Eme kéz
fájdalmad űzi.
Borod leszek, kupád mindig tele.
Ó, Mrs. Everglot!
Csodásan néz ki ma este.
Szólítsam papának, Everglot úr? Hát, ha ragaszkodik hozzá, uram.
Íme, e gyertya
mutatja utad.
Íme, e gyűrű,
megkérlek vele.
Igen.
Megcsókolhatod a menyasszonyt.
- Újhalott! - Csak elájult.
- Jól vagy? - Mi történt?
Ez egy élő, lélegző ember!
- Hátha van egy halott bátyja. - Micsoda hús!
Igyunk!
Az újházasokra!
Újházasok?
Olyan gyönyörűen kértél meg az erdőben.
Megkértelek? Megkértelek.
Ébredj! Ébredj! Ébredj!
Bonjour!
Szabad, szabad?
Nevem Paul, én lenni fejpincér!
Csinálni nektek lagzi!
Lagzi? Mehetünk, és ehetünk!
Kuki!
Hozzám ne érjetek!
Törpe van nálam!
Ha kell, használni fogom! Kérdéseket várok! Most!
Talán inkább válaszokat?!
Köszi, igen, válaszokat.
Mi folyik itt? Hol vagyok? Ki vagy te?
Hosszú és bonyolult történet.
Mi az, hogy történet?!
Egy halálosan szenvedélyes románc,
- benne hidegvérű gyilkosság. - Ez a kedvencem!
Nyomjátok, fiúk!
Jópofa csontok, mind füleljen rám,
ha maradt kis fül a nagy koponyán.
Egy csontvelőt rázó, borús történet szól
eme méltatlan halott menyasszonyról.
Haj, haj! Mind meghalunk majd.
De kicsit se félj, mert ez kicsit se baj!
Hisz bárhogy is kérsz, no meg bárhogy is bújsz,
ha a legvégén csak a végire jutsz.
Ez így van.
Nos, e lány volt a leggyönyörűbb százezer közt.
De egy titokzatos úr épp arra jött.
Ugyan pénze egy szál se, de jól nézett ki.
S ez az ostoba lányka, ez bedőlt neki.
S mert a papa így szólt. Én nem adom őt,
a nagy lányszöktetés menten össze is jött.
Haj, haj! Mind meghalunk majd,
de kicsit se félj, mert ez kicsit se baj!
Hisz bárhogy is kérsz, no meg bárhogy is bújsz,
hogy a legvégén csak a végire jutsz.
Így van! Oké!
Tovább, fiúk!
Jeee! Ez nagy!
Te jössz, Chancy.
Fuss rá, fuss rá, rá!
Ez az!
Tehát randiztak is ők akkor éjszaka.
Nem tudhatta ezt papa és mama.
De a mama ruciját ellopta ő,
bár volt már abban egy rossz esküvő.
Meg némi kis pénznek is lába kelt.
Ja, meg hozta a fontosabb ékszereket.
A sírhalmok mellett egy öreg tölgy.
Jeges az éjjel, vacog a hölgy.
Régen indulna már, de hol jár ő?
- Na, és...? - S a férfi?!
- Na, és...? - Lehet, hogy jön.
- Na, és...? - A kicsi szíve úgy vert!
Na, és...?
És aztán a sötétség, és kész!
Amire magához tér, szegény halott is.
A szíve törött, és már arany sincs,
és kénytelen lesz ő ott feküdni lenn,
amíg nem hozza fel majd egy nagy szerelem,
amíg valaki nem jön, hogy megkérje őt.
S a fiatalúr pontban jókor is jött,
hisz nőül kérte, s így megtudhatják,
hogy sírig tart-e a házasság.
Haj, haj! Mind meghalunk majd,
de kicsit se félj, mert ez kicsit se baj!
Hisz bárhogy is kérsz, no meg bárhogy is bújsz,
ha a legvégén csak a végire jutsz.
Haj!
El az ablaktól, Victoria!
Biztos mindjárt megjön. Fél a sötéttől.
Kiskorában mindig bepisilt. Ugye így volt, William?
Tessék!
Ó, Lord Barkis.
Remélem, tetszik a szobája.
Köszönöm, önök tökéletes házigazdák.
Mégis, amit mondanom kell,
rossz hír.
Elismételné nekünk a nap hírét?
Halljátok hát!
A Van Dort fiút ma éjjel a hídon egy titokzatos nő karjában látták.
Majd az éjbe tűnt a sötét csábdémonnal!
- És most az időjárás. - Elég, ne tovább!
Csábos nő? Sose ismert egy nőt se.
Gondolják maguk.
Csak hívjanak, ha segítsek.
Bármiben.
Egek, Finis, mit tegyünk?
- Emil, a flintámat! - William, intézkedj!
Ez csak egy bulvárkikiáltó!
Biztos csak kacsa.
Dacára ennek... mínusz egy vőlegényünk van a holnapi esküvőre.
Az anyagiakat nem is említve.
Ez egy botrányos botrány!
Adjon kis időt, megtaláljuk! Könyörgünk magának!
- Csak hajnalig. - Helyes.
Hajnalig.
Victor, drágám, hol vagy?
Ha engem kérdezel, a pasid egy dilis.
Nem a pasim, a férjem.
Victor, merre jársz?
Rajta fogom tartani a szemem.
Ott fut! Ne hagyjátok lelépni!
Gyorsan!
Victor!
MÁSODKÉZ BOLT
Köszi! Victor!
Merre vagy?
Victor!
Nős, mi? Én özvegy vagyok.
Tahó! Arra ment.
Victor!
Victor, drágám!
Elnézést! Tévedés!
Én élő vagyok!
Pardon! Pardon!
Pardon! Köszönet.
Victor!
- A halálba! - Victor!
Helló!
Miért nem a lépcsőn, csacsi?
Hát nem gyönyörű a kilátás? Lélegzetelállító kilátás!
Már ha volna lélegzetem.
Hát nem romantikus?
Sajnállak a történtekért, és szívesen segítenék!
- De haza kell mennem. - Ez az otthonod.
A neved se tudom.
Szép kis házasság!
Elhallgass!
Emily.
Várj csak! Majd elfelejtettem! Hoztam neked valamit.
Nászajándék.
Köszönöm.
Husi?
Husi!
Kutyuskám! Husi!
Jó kisfiú vagy, Husi!
Tudtam, hogy örülni fogsz.
Hol az én kutyulim? ÜI, Husi! ÜI!
Jó fiú! Bukfenc. Bukfenc! Jól van, Husi!
Hullapóz!
Bocs!
- De édes! - Láttad volna bundában!
Mama nem tűrte, hogy felugráljon.
Az igazat megvallva, semmit nem tűrt.
Engem megtűrt volna?
Örülj, hogy sose találkozhattok!
Habár
most, hogy említed, tán mégis.
Hiszen, ha jól belegondolunk,
házasok vagyunk... Bemutatlak!
És apámnak is. Mehetünk?
Remek ötlet. Hol nyugszanak?
- Mi a baj? - Nem idevalósiak.
Hát?
Ja, még élnek?
- Attól tartok, igen. - Nem fog menni. Mi az, Husi?
Lehetetlen.
Hacsak úgy nem...
- Hogyan? - Ős Gutknecht.
Sss, Husi! Ős Gutknecht,
merre vagy?
Hahó, van itt valaki?
Szóval itt vagy!
Te vagy az, kedvesem?
Ő a férjem, Viktor.
Jól hallom? A férjed?!
Örvendek, uram.
Fel kell jutnunk. Meg kell látogatnunk Élőföldet.
Élőföldet?!
- De hát, kedvesem! - Lécci, Ős Gutknecht!
Minek? Ők meghalnak, csak hogy lejöjjenek!
Kérem, uram! Sokat jelentene.
- Mindkettőnknek. - Nem is tudom.
- Bizarr kérés. - Na, ős Gutknecht!
Csak van valami trükköd.
Lássuk, mit tudok tenni.
Hova raktam azt a könyvet?
Itt hagytam valahol.
Á, ez az!
Igen!
Az ukrán kísértetige. Ez kell nektek, hogy hamar odaérjetek!
- Annyira örülök. - Hát még én.
Na, akkor...
Hol is tartunk?
Az ukrán kísértetige.
Megvan! Mehet?
Ne feledd, ha visszajönnétek, a jelszó: Hoppsza!
- Hoppsza? - Rajta!
Annyit voltam odalent.
El is felejtettem, milyen szép a holdfény.
Nem vesztettél el valamit?
Figyelj csak!
Fel kéne készítenem a szüleimet a nagy hírre.
Szólok nekik.
Várj itt!
- Tökéletes! - Nem tart sokáig.
Mindjárt jövök. Maradj csak itt!
Jó.
Ne less!
Ha egyszer előkerül ez a Van Dort,
puszta kézzel fojtom meg!
A kezed túl kövér, a nyaka túl sovány.
Kötélre lesz szükséged.
Itt a belső hangod.
Figyelj rám!
Rosszat sejtek a fiúval kapcsolatban. Tudod, nem megbí...
Ne rágd ezzel a fülem!
A szüleihez ment, ahogy mondta.
Ha nem a fejedben laknék, azt mondanám, nincs agyad.
Biztos jó oka van, hogy ilyen sokáig van távol.
- Persze. Menj, és kérdezd meg! - Megyek is.
Szerintem nem juthatott messzire.
- Victoria! - Victor!
Boldog vagyok. Gyere a tűzhöz!
Mi volt? Jól vagy?
Kedvesem!
Holtra fagytál.
Mi történt veled? A kabátod is.
Victoria,
bevallom,
ma reggelig féltem a házasságtól.
De mióta ismerlek,
azt érzem, mindig csak veled lennék, és
már rég házasnak kéne lennünk.
Én is így érzek, Victor.
Victoria, úgy tűnik,
már nős vagyok.
De hidd el, nem direkt volt.
Nem bírtam várni, szívem.
Ki ő, szívem?
- És ő? - Én a felesége vagyok.
- Victor?! - Victoria, várj! Értsd meg:
Ő halott. Látod?
Hoppsza!
Ne! Victoria!
Hazudtál.
A másik nőhöz mentél.
Értsd már meg, te vagy a másik!
Nem! Ő a másik. A férjem vagy.
Igaz.
Én az gondoltam, hogy... Minden olyan jól ment.
Nézd, nagyon sajnálom,
- de ez nem megy. - De miért?
- A szemem, ugye? - Nem, a szemed
csodás.
Más körülmények között talán... ki tudja?
Mások vagyunk. Te halott vagy.
Akkor miért kértél meg?
Értsd meg, tévedés volt. Soha nem vennélek el.
A rózsa az örök szerelem.
A liliom a kedvesség.
Mézvirág...
Miért szomorkodsz?
Talán igaza van. Talán tényleg nem illünk össze.
Mi járhat a fejében?
Belemásszak?
Talán tényleg az élő nő mellett a helye.
Piros orcák, dobogó szív!
Tizenkettő egy tucat. Te százszor különb vagy.
Szerintem te egy...
Egy igazi egyéniség vagy.
Mit tud egy ilyen vacak élő nőcske jobban, mint te?
Hisz semmivel nem mosolyog nálad szebben ő.
De él!
- Miért becsüljük túl? - Nem az számít.
Butaság. Victor azt se tudja, hogy te jó vagy.
Az a buta liba nem hordja a gyűrűjét sem.
Bizony, nem mutat fel semmit, vagy még azt sem.
Ugyan, miért tetszik?
- Mivel lélegzik. - Meddig?
Nem számít. Nem fontos.
Ha ismerhetne téged úgy igazából ő,
Victor rájönne, hogy nincs több ily nő.
Gyertya lángja rég nem éget, semmi se fáj már.
Ha egy késsel megvágsz engem, az sem fáj.
Tudom, dobban még a szíve.
Tudom, meghaltam már rég,
de ha kínom megélnéd,
biztos rögtön elhinnéd
azt, hogy el nem sírtam minden könnyem még.
Az egyetlenegy előny, mi nála most bejön, hogy lélegzik még.
- Mit se számít. - Dőreség.
Bárki tudja jól, ez csak egy átmeneti kór,
amit gyógyít a halál. Ez csak erről szól.
- Nem több. - Nem ügy. - Könnyű nátha. - Semmi több.
Ha ismerhetne téged igazából ő,
Victor rájönne, hogy nincs több ily nő.
Gyertya lángja rég nem éget, semmi nem fáj már.
Ha egy késsel megvágsz engem, az sem fáj.
Tudom, dobban még a szíve.
Tudom, meghaltam már rég,
de ha kínom átélnéd,
biztos rögtön elhinnéd
- bár rég nem élek már -
azt, hogy el nem sírtam minden könnyem még.
Igaz, anyám!
Victor elvett egy halott nőt.
Láttam. Itt állt a hulla Victorral.
- Victor a szobádban? - Segítenem kell.
Botrány!
Ülj le, kicsim, reszketsz, mint a falevél.
Hilde hoz takarót.
Kényszerzubbonyt hozz neki! Megbolondult.
Gyere, Hilde!
Finis! Feküdj már le!
Istenre kérdem, ki az?
Ki jöhet e kései órán?
Miss Everglot! Mi szél hozta?
Otthon kéne feküdnie gyászba borulva.
Galswells atya, a tanácsát kérem.
- Ez teljességgel lehetetlen. - Könyörögve kérem.
A faluban csak maga tudhat a túlvilágról.
Félelmetes téma egy menyasszonynak.
Épp egy menyasszonytól félek.
Tudnom kell: Házasodhat élő a halottal?
Miről beszél?
Kérem! Victor elvett egy halottat.
Van egy halott felesége.
Hogy lehetne érvényteleníteni?
Azt hiszem, sejtem, mi a teendő.
Jöjj velem!
Victoria! Be sem vagy fűzve.
Szentségtelen szókat szól. Félek, megháborodott.
Teljesen elment az esze.
Nem igaz! Engedjetek!
Köszönöm, atyám. Nagyon szépen köszönöm.
Vigyétek a szobájába!
Ne, igazat mondok. Victornak segítség kell.
Ugye, Hilde, hiszel nekem?
Atyám, anyám, könyörgök!
Lakat az ajtóra, rács az ablakra! Meg ne szökjön megint!
Eresszetek! Segítenem kell neki. Eresszetek!
A halálba kerget minket.
Nem mehetünk az emberek közé. Mit tegyünk?
- Élünk, mint eddig. Vincent nélkül. - Talán Victor nélkül.
Egykutya.
Egy ilyen senki nem taszíthat el egy olyan hölgyet, mint Victoria.
Ez halálos bűn.
Ha olyan lenne életem párja, mint az ön lánya,
királyi pompával halmoznám el.
Az ön neje roppant szerencsés lehet.
Sajna nem vagyok nős.
Jegyben jártam pár éve,
de őt tragédia ragadta el tőlem.
Ha magányos vagy, a vagyon mit sem ér.
Csoda történt, Victoria, mégis lesz esküvő.
- Megtaláltátok? - Siess, mindjárt jön a rokonság!
Elfogadhatóvá kell válnod Lord Barkis számára.
- Lord Barkisnak? - Remek férj lesz.
Minő szerencsés fordulat.
Javultak az esélyek.
Csakhogy nem szeretem. Ne tegyétek ezt velem!
- Muszáj! - Könyörgök! Kell hogy legyen kiút.
Ha nem leszel Lord Barkis neje, fillér nélkül megyünk az utcára.
Végünk van.
De hát Victor...
Victor megszökött, leányom.
Holnap nőül mész Lord Barkishoz.
Mily nagyszerű terv.
Ó, drágám, ne nézz így rám!
Csak addig kell elviselj, amíg a halál el nem választ.
Hamarabb, mint hinnéd.
NEM LÁTTÁK ŐT? - Már esteledik. Hol lehet?
Victor Van Dort lelépett egy hullával.
A tört szívű leányt egy idegen veszi el.
Gazdag idegen? Lehetetlen!
- Hullát mondott? - Ne nevettess!
Melyik női hulla menne hozzá?
Mayhew! Befejezné a köhögést?
Mayhew, meg akar ölni?
Szerintem megpróbál megölni.
AZ ÍZÜLETHEZ
Azt hiszem, leejtetted.
Sajnálom.
Sajnálom, hogy hazudtam a szüleimmel kapcsolatban.
Már egyáltalán nem gondolom erről a napról,
hogy nagyszerű terv.
- Bocs, ha túllelkesültem. - Szeretem a lelkesedésedet.
Újhalott! Újhalott!
Gyerünk, fiúk! Vite, vite!
Bonjour! Bienvenue! Italt mindenkinek!
- Még egyet, uram? - Csak egy felet.
Manapság nem kapni jó munkaerőt.
Fogadóbizottság. Érkezem!
Nevem Plum. Mrs. Plum.
Mayhew!
Örülök, hogy eljött.
Ezer bocs!
Nincs miért. Remekül vagyok.
Nyomás, fiúk! Nem látjátok, hogy az úr szomjan hal!
Mayhew, muszáj visszamennem.
Halálra aggódhatják magukat. Hogy vannak?
Egyre csak találgatják, hová tűnt?
És tudja... Miss Victoria.
Hogy van ő?
Ma este megy férjhez.
Micsoda? Kihez?
Egy idegenhez. Valami Lord... valakihez.
Lehetetlen!
De. Ön elment, és nem akarják, hogy kárba vesszen a torta.
Hogy tehette!
Nők! Képtelenség velük.
Képtelenség.
Szedje össze magát! Az élet nem áll meg. Vagy mégis?
Szedjem össze magam?
Victor, hova indulsz?
Miss Victoria. Indulnunk kell a templomba.
Tegnap boldog esküvőnek tűnt,
most tehetetlenül sodródom az élet viharos tengerén.
Bárhova sodorhatja, kedveském,
talán még jobb helyre is.
Íme, e gyertya mutatja utad.
Íme, e gyűrű, megkérlek vele.
Mostantól férj-feleség vagytok.
Ó, kedveském!
Elkéstem.
Mrs. Plum, mit tehetek?
Csak úgy szó nélkül lelépett. Az élők mind ilyenek?
Attól félek, mind megbízhatatlan.
Ha egyszer valamit a fejükbe vesznek...
- Beszélnünk kell, drágám. - Mondhatom én?
- Hadd mondjam el én! - Mit?
Kis gond van az esküvőjével.
Nem értem.
Csak addig köt az ige, míg a halál el nem választ.
Tessék?
Te már meghaltál.
Ha rájön erre, lelép. Találj ki valamit!
Igaz, van egy másik út.
Hadd mondjam el!
De ez túl nagy áldozatot kíván.
- Mondd el neki! - Mit?
- Meg kell őt ölnünk. - Mi?
Victornak le kell mondania eddigi életformájáról.
Itt kell kimondania az igent,
és innia kell az Idők Borából.
Az méreg!
Hogy az idők végezetéig tiéd lehessen a szíve,
végleg meg kell állítani azt.
Ezt sose kérném tőle.
Nem is kell.
Én kérem.
Fiam, ha ezt az utat választod,
többé nem mehetsz Élőföldre.
Érted?
Legyen!
Ide, ide mindenki!
Gondosan fogunk eljárni.
Hozzátok, amit bírtok, és kövessetek!
Felköltözik az esküvő.
Emelet is van? Ezt nem is tudtam.
- Elég rázós. - Menjünk!
Megyünk, mi megyünk, az esküvőre megyünk.
Viktor, várj!
Így akarsz nősülni?
A pókok kedvelnek, egy öltönyt rendelj meg!
Úgy lesz jó, ha ebben mégy, hogy esküvődre rendben,
rendben, rendben, rendben légy.
Öltés, tűzés, pár szépen elvarrt szál.
A pókfonal majd egyben tart. Hát kell-e jobb garancia?
E príma cérna francia. A többi fölött áll.
Most ez kell pont. Ha megvarrjuk, a lyuk sem gond.
Ámuldozva néz majd téged minden nő meg csont!
Ámul minden nő és csont! Ez szuper! Már mehetünk is.
Megyünk!
Az esküvői tortaport a legjavából vedd.
Egy kis por kell még, és rögtön jobb is lett.
De kellhet még egy csont... egy láb vagy kéz.
- Ez egy orr! - Jaj, bocs! - Múlik a vész.
Most kész! Kell ez,
s a torta szépen készen lesz.
Hát gyerünk, na, gyerünk! Hisz esküvőre megyünk!
Hurrá! Vivát! Hurrá!
Az esküvőre megyünk! Hurrá! Hurrá!
A holt menyasszony éljen! Ma legyen a jó kedély úrrá!
Tudhatod, hogy mindahányan melletted leszünk,
kis holt menyasszony, hogyha kell, tiéd az életünk!
Mi harcolunk! Mi harcolunk teérted, kedvesünk!
Hurrá! Hurrá!
Ma legyen a szenvedély úrrá!
Ott van!
Ah, ó, a lány most jő!
E napra, e napra mily hosszan várt ő.
E házasságra mily rég vágyik már.
A lány most jő, szép ünnep vár. Ah, jön már a lány!
Itt mindnyájan nagy büszkén nézünk e napra.
És mindenki örvend, s a legtöbbet adja.
Mit álmában látott, most életre kél.
Mit álmában élt, immár mindnyájunké!
Egy soha nem látott esküvői parti most a cél,
hogy úgy érezze, álmodik, ki Élőföldön él, hol nászra lép e lány!
Egy lagzi! Egy parti! Egy lagzi!
Ím, jő a holt. Mind, ki nézi, az örvend már.
Ránk most az élőknek földjén egy álom vár.
Jaj, kedveském!
Kis figyelmet kérek!
Köszönöm.
Elegancia, finomság, kisugárzás.
Victoria olyan férjet talált magának,
ki ezen tulajdonságokkal mind rendelkezik.
A sors hozott össze bennünket,
s földi erő ezt soha nem választhatja szét.
Valaki néz a levesemből.
Bocsika!
- Emil! A flintámat! - Hozd magad! Én kiléptem.
Érkezem!
Elnézést, bár ön nem ismer,
korábban éltem az ön halott mamájában.
Hé, várjon!
Szeretem a hús-vér nőket.
Finis, te hívtad meg ezeket?
Biztosan a te rokonaid.
Szó se róla! Everglot nagyapa
forogna a sírban, ha látná őket.
Finis!
Hol tartod a töményet?
Halljátok hát! Élnek a holtak.
Tűnés! Hitványok! Ne közelítsetek felém!
Sicc!
Olyat bemázolok!
Ne!
Nagyapa!
- Ripők! - Cukorfalat! - Szörnyeteg! - Kis porcogóm!
- Pimasz alak! - Gertrúd!
Alfréd?
Te tizenöt éve meghaltál.
Őszintén mondom, kedvesem. Ennek nincs jelentősége.
Ethel!
Megvan. Figyelj!
Fogjuk a pénzt, amennyit lehet, és tűnjünk el!
A pénzt? Milyen pénzt?
A hozományod engem illet.
A szüleimnek egy vasuk sincs.
Mehetnek a szegényházba. Csak az esküvőnk mentheti meg őket.
Micsoda?
Szegények vagytok? Hazudsz. Ez nem lehet igaz.
Nem így képzelte, Lord Barkis?
Egy dologban összeillünk. A csalódásban.
Távozzatok, pokolbéli démonok!
Térjetek meg a semmibe!
Ide nem léphettek be. Vissza!
Csendesebben! Templomban vagyunk.
'Estét!
Kedves nászolók és gyászolók!
Azért vagyunk itt, hogy ezen
ifjút és holtat egyesítsük a házasság szentségében.
Victor!
Élők előnyben.
Eme kéz
fájdalmad űzi.
Borod leszek, kupád mindig tele.
Most te.
Eme kéz... fájdalmad űzi.
Borod leszek, kupád mindig...
...kupád mindig...
...kupád...
Folytasd, kedvesem!
Borod leszek, kupád mindig...
mindig...
...kupád mindig tele!
Meggondolja magát.
Nem megy.
Mi a baj?
Ez a bűn.
Menyasszony voltam,
ellopták az álmaimat,
és most... én lopom el a másét?
Szeretlek, Viktor,
de nem lehetek a tied.
Victoria!
Mily megható!
Az esküvőkön mindig elsírom magam.
A szerelmes fiatalok végre együtt.
Boldogan élhetnek kettecskén, míg meg nem halnak.
Csak azt feleditek, hogy ő az én feleségem.
Nem hagyom itt, ha üres a kezem.
Ön?
Emily?
Ön!
De hát... én otthagytalak.
Meghalni.
Ez a nő őrült.
Bocs a huszárvágásért, de mennünk kell.
Vedd le róla a kezed!
Téged is megöljelek?
Victor, kapd el!
A szakramentóját!
Ön csal.
Talált, kedvesem.
Kifelé!
Megyek már.
Csak előbb egy tósztot Emilyre!
Örök koszorúslány, sose menyasszony.
Mondd, drágám,
megszakadhat-e egy szív, mely már nem dobog?
- Hadd mondjam! Ne gáncsolj el! - Várj!
Az élők szabályait kell követnünk,
hisz élők közt vagyunk.
Jól beszél.
Már neeem!
Igazad van. A tietek.
Újhalott!
Nem hittem, hogy látlak még.
Várj!
Ígértem valamit.
Be is tartottad.
Szabaddá tettél.
És most én is azzá teszlek.
Magyar szöveg: Müller Anna Ráhel és Müller Péter Sziámi
Dalszöveg: Müller Péter Sziámi
JOE RANFT EMLÉKÉRE